СУЧАСНІ ПОГЛЯДИ НА ЛІКУВАННЯ НЕСПЕЦИФІЧНОГО ВУЛЬВОВАГІНІТУ ЗМІШАНОЇ ЕТІОЛОГІЇ
DOI:
https://doi.org/10.35278/2664-0767.1(45).2020.212214Ключові слова:
неспецифічний вульвовагініт змішаної етіології, лікуванняАнотація
В структурі гінекологічної захворюваності неспецифічний вульвовагініт змішаної етіології стає найбільш поширеною патологією. Полімікробні асоціації з різним ступенем етіологічної значущості компонентів, представлені як патогенними, так і, переважно, умовно-патогенними мікроорганізмами. В 78% випадків при неспецифічному вульвовагініті висівається 2 і більше збудника, які здатні формувати полівидові біоплівки чим визначається їх висока стійкість до антибіотикотерапії.
Мета дослідження – оцінити ефективність сучасного антисептичного засобу Гінодек при лікуванні неспецифічних вульвовагінітів змішаної етіології.
Матеріал і методи дослідження. Під спостереженням було 58 пацієнток з верифікованим діагнозом неспецифічного вульвовагініту змішаної етіології. Критеріями виключення з дослідження були наявні специфічні інфекції (гонорея, хламідіоз тощо). Всім жінкам проводилось загально-клінічне обстеження, бактеріоскопічне та бактеріологічне дослідження, визначався рН піхвового секрету. Хворі з верифікованою вульвовагінальною інфекцією отримували препарат Гінодек – вагінальний гель 5 мл 1 раз на добу 7 днів. Ефективність лікування оцінювали за даними клінічного обстеження до лікування та на 7 день спостереження та лабораторними (бактеріоскопічними, бактеріологічними) даними до та після лікування. Критеріями ефективності лікування була повна клінічна та бактеріальна санація: відсутність суб'єктивних клінічних симптомів, запальних змін слизової оболонки піхви, від'ємний результат мікробіологічного дослідження вагінального вмісту.
Результати дослідження та їх обговорення. Бактеріологічний аналіз мікробного спектру піхви обстежених жінок показав різне поєднання 2 і більше мікроорганізмів. Крім того у переважної більшості пацієнток (84,5%) була різко знижена кількість лактобактерій (103 КУО/мл). Після лікування вагінальним гелем Гінодек по 5 мл 1 раз на добу протягом 7 днів, об’єктивна і суб'єктивна симптоматика запального процесу піхви повністю була купована по закінченню терапії. Результати бактеріологічного обстеження через 2 тижня після проведеного лікування також підтвердили ефективність використання вагінального гелю Гінодек у більшості (94,8%) жінок, при чому лактобактерії в кількості 107 КУО/мл виявлені у 86,2% обстежених.
Висновки. Препарат Гінодек є високоефективним по відношенню до основних збудників неспецифічного вульвовагініту змішаної етіології, що робить його препаратом вибору при проведенні місцевої терапії. Гінодек не порушує функціональну активність лактобацил, забезпечує комфортний рН середовища, що сприяє швидкому відновленню нормального біотопу піхви.
Посилання
Davydova YUV, Ohorodnyk AO, Naumchyk OM. Prevention of infection of the area of surgical intervention in women of high risk with comorbidity. Ukrainian Journal of Perinatology and Pediatrics. 2020;2(82):45-53. (in Ukrainian) doi: 10.15574/PP.2020.82.63
Women's health: implementation of modern protocols in clinical practice: a report by Professor VI Pirogova on New approaches to the prevention of infectious and inflammatory complications in obstetric and gynecological practice. Medical aspects of women's health. 2016;4(101):54-61
Klinicheskiye rekomendatsii po diagnostike i lecheniyu zabolevaniy, soprovozhdayushchikhsya patologicheskimi vydeleniyami iz polovykh putey zhenshchin [Clinical guidelines for the diagnosis and treatment of diseases accompanied by pathological discharge from the genital tract of women]. Moscow:Russian Society of Obstetricians and Gynecologists; 2019.56 p. (in Russian)
Taran OA, Bulavenko OV, Konʹkov DH, Lobastova TV. Clinical experience in the optimization of reparative processes of the cervix after destructive surgery. Women's Health. 2019;3(139):38-42 (in Ukrainian) doi: 10.15574/HW.2019.139.38
Kravchenko OV. Therapy of vulvovaginitis in pregnant women as a method of prevention of perinatal complications. Reproductive endocrinology. 2019;4(48):56-58. (in Ukrainian) doi: 10.18370/2309-4117.2018.48.56-58
Yankovskyi DS, Shyrobokov VP, Antypkin YG, Tatarchuk TF, Dyment HS. Microbiome and women's health (literature review). Reproductive endocrinology. 2015;4(24):13-28.
Namazova-Baranova LS, Baranov AA. Antibiotic resistance in the modern world. Pediatric Pharmacology. 2017;14(5):341- 354. (in Russian) doi: 10.15690/pf.v14i5.1782
Pustotina OA, Ostromensky VV. Review of modern recommendations for the management of women with discharge from the genital tract. Obstetrics and gynecology. 2019;5:180- 184. (in Russian) doi: 10.18565/aig.2019.5.180-184
Radzynskyy VE, Anufryeva VH, Belynyna AA, et. al. Empirical therapy of vulvovaginitis in women of reproductive age in routine clinical practice. Obstetrics and gynecology. 2020;2:160-168. (in Russian) doi: 10.18565/aig.2020.2.161-168
Asadi A, Razavi S, Talebi M, Gholami M. A review on antiadhesion therapies of bacterial diseases. Infection. 2019;47:25- 26. doi: 10.1007/s15010-018-1222-5
Wang Z, Fu L, Xiong Z, et. al. Diagnosis and microecological characteristics of aerobic vaginitis in outpatients based on preformed enzymes. Taiwanese Journal of Obstetrics & Gynecology. 2016;55:40-44. doi: 10.1016/j.tjog.2015.06.012
Sherrard J, Wilson J, Donders G, Mendling W, Jensen JS. European (IUSTI/WHO) Guideline on the management of vaginal discharge. Int. J. STD AIDS. 2018;29(13):1258-1272. doi: 10.1177/0956462418785451
Kovachev S. Deference factors of vaginal lactobacilli. Critical Reviews in Microbiology. 2018;44(1):31-39. doi: 10.1080/1040841X.2017.1306688
##submission.downloads##
Опубліковано
Номер
Розділ
Ліцензія
Авторське право (c) 2020 О. В. КРАВЧЕНКО
![Creative Commons License](http://i.creativecommons.org/l/by/4.0/88x31.png)
Ця робота ліцензується відповідно до Creative Commons Attribution 4.0 International License.
Наше видання використовує положення про авторські права CreativeCommons для журналів відкритого доступу.
Автори, які публікуються в цьому журналі, погоджуються з наступними умовами:
- Автори зберігають за собою права на авторство своєї роботи і надають журналу право першої публікації цієї роботи на умовах ліцензії Creative Commons Attribution 4.0 International License, яка дозволяє іншим особам вільно поширювати опубліковану роботу з обов'язковим посиланням на авторів оригінальної роботи та оригінальну публікацію в цьому журналі.
- Автори, направляючи до редакції (видавця) матеріал для публікації, погоджуються з тим, що редакції (видавцю) передаються права на захист та використання даного матеріалу, в тому числі такі охоронювані об'єкти авторського права, як фотографії автора, малюнки, схеми, таблиці тощо, у тому числі на відтворення в пресі та в мережі Інтернет; на поширення; на переклад рукопису на будь-які мови; експорт та імпорт примірників видання зі статтею авторів з метою поширення, доведення до загального відома.
- Зазначені вище права автори передають редакції (видавцю) без обмеження терміну їх дії та на території всіх країн світу.
- Автори гарантують наявність у них виключних прав на використання переданої редакції (видавцю) матеріалу. Редакція (видавець) не несе відповідальності перед третіми особами за порушення даних авторами гарантій.
- Автори зберігають право укладати окремі угоди на неексклюзивне поширення роботи в тому вигляді, в якому вона була опублікована цим журналом (наприклад, розміщувати роботу в електронному архіві установи або публікувати в складі монографії), з умовою збереження посилання на оригінальну публікацію в цьому журналі.
- Політика журналу дозволяє і заохочує розміщення авторами в мережі Інтернет (наприклад в інститутському сховищі або на персональному сайті) рукописи опублікованої роботи, так як це сприяє продуктивної наукової дискусії і позитивно позначається на оперативності та динаміці цитування статті.
- Права на статтю вважаються переданими авторами редакції (видавцю) з моменту публікації матеріалу друкованої або електронної версії видання. Перепублікація матеріалу, опублікованого у виданні, іншими фізичними та юридичними особами можливе лише з дозволу редакції (видавця), з обов'язковим зазначенням повного бібліографічного посилання.